Jesi li radio ovako nešto ranije?
Ja? Naravno. Pljačkao sam i uništavao duž cijele obale.
- Pljačkao i uništavao, ha? - Da.
- A što je sa silovanjima? - Umukni.
Pa, očigledno je da nisi nikada nikog silovao.
- Voliš li žene? - Što?
Naravno da volim žene... Volim ih.
Ne voliš mene.
Ustvari, ne kažem da te ne bih mogao zavoljeti.
Ustvari više volim da postoji neka vrsta
uzajamnih osjećaja između dvoje ljudi...
Što? Silovanje?
Ne. Očigledno je da bi onda bilo silovanje, zar ne?
Završi s tim.
Ne vjerujem da ti... Ne. Ne.
Što?
Pretpostavljam da ti...
Mene uopće ne voliš?
A što si očekivao?
Dođeš ovdje, spališ mi selo, pobiješ mi obitelj
i pokušavaš me silovati...
Ne sviđa ti se, zar ne?
Pa, ustvari mi se čini malo sirovo, to je sve.
Što je s pljačkanjem i uništavanjem?
I to je sirovo, zar ne?
- Pa, moraš ih obavljati. - Zašto?
Zašto moraš ići okolo i stalno pljačkati i uništavati?
Da bih imao za sljedeću ekspediciju, naravno.
Ali to je neprestani krug!
Ako je jedini razlog za ekspediciju pljačkanje i uništavanje,
a jedini razlog za pljačkanje i uništavanje je
da bi se imalo za sljedeću ekspediciju, onda to jedno drugo potire.
Prekini govoriti kao da smo u braku!
Pa, ti si počeo.
Samo samo rekao da mi nije stalo da te silujem.
A ja sam rekla da silovanje nije besmislenije i sirovije
od pljačkanja i uništavanja.
Vrišti.
Jače.
Aaa! Silovanje!
O, hvala.
Silovanje? Gdje?
Silovao me stojeći.
- Onda si završio? - Pretpostavljam...
Odlično!
- Ostavi je na miru! - Ne!
Hvala ti što si me spasio sudbine gore od smrti.
- Nisam htio! - O, u redu onda...
želja se... računa...
Rekla si im da sam te silovao, zašto?
Ne znam, izgledao si tako... tako ranjivo...
- Zašto bi te bilo briga? - Zašto bi te bilo briga?
Reci mi ime.
Reci mi... što je?
Ako se ikada misliš preobratiti, moj dragi,
ovo bi bila idealna prilika...
- Ne sada! - Ne, naravno ne...
- Ali, hm, možda nećeš imati drugu priliku. - Gubi se!
Da, to ću učiniti, dragi. Molit ću se za tebe.
Pusti je!
- Zašto? - Zašto bi je pustili?
Nismo ništa pogodili još uvijek!
- Pogodio je moju ženu! - To joj je pokazalo.
O čemu je riječ?
Ne zabavljamo se...
- O čemu se radi, djede? - Što?
Radimo i trudimo se, pljačkamo i uništavamo, silujemo i ubijamo... a ipak.
Što trabunjaš, sine?
Kuda nas sve to vodi, djede?
S kim pričaš?
Sreo sam tu djevojku...
Ha! Žene! Uvijek nevolja kreće od žene.
- Potaknula me na razmišljanje... - Pa?
Što si joj učinio?
Ja... ja... ubio sam je...
To je moj dječak!
Freya!
A, Erik Viking.
Što ti trebaš od mene, Erik Viking?
Nisam trebao doći.
Bojiš se da će te ismijati što slušaš priče jedne starice?
Mladići se jedino interesiraju za borbu i ubijanje.
Ali da li je oduvijek bilo tako? Od pamtivjeka?
- Što vidiš, Erik? - Vidim svijet.
- Je li dan ili noć, Erik? - Dan, naravno.
Ljeto ili zima?
Zima je prošla. Ljeto je.
Jesi li ikada vidio sunce, Erik?
Ne, uvijek je iza oblaka.
Ali, jesi li ga ikada vidio?
Razmisli.
Sjećam se da sam kao dječak sanjao jedan san.
Kao da je nebo bilo plavo...
Bilo je, Erik... jednom.
Stare priče kažu za vrijeme kao što je ovo,
kada bi Fenrir vuk progutao sunce,
velika zima se spusti na svijet.
To bi trebalo biti doba sjekire, doba mača, oluje,
kada se brat okrene na brata, a muškarci se bore
jedan protiv drugog dok se svijet poptuno ne uništi.
Dakle, ovo je doba Rangaroka?
Čekaj, Freya!
Zar nema ničeg što bi muškarci mogli učiniti?
Bogovi su zaspali, Erik.
Otići ću i probudit ću ih!
Reci mi što moram učiniti!
Daleko, prema Zapadnom oceanu
postoji zemlja, ljudi je zovu Hy-Brasil.
Tamo ćeš naći rog koji se zove Odjekivanje.
Moraš uzeti rog Odjekivanje i tri puta puhnuti u njega.
Prvi ton će te povesti u Asgaard.
Drugi će probuditi Bogove.
Treći će te vratiti kući
Ali zapamti, jednom kad si pod čarolijom roga,
mržnja te može uništiti.
Da li će se mrtvi ikada vratiti, Freya?
To ti ne mogu reći.
Što radiš?
Thorfinn je upravo rekao da je Svenov djed umro od starosti.
- Mora se boriti do smrti. - Tako je! Sven me mora ubiti.
Zar se ne bojiš smrti, Thorfinne Lubanjo-Cjepaču?
Ne smrti od mača!
To znači da ću piti u Valhalli s velikim ratnicima.
Ne vjeruješ valjda u sve to oko Valhalle, zar ne?
Idi.
U redu. Fino. Samo provjeravam.
A ti, Svene, zar se ne bojiš prijeći Dugin Most
- u Asgaard? - Pridružit ću se tamo svom djedu.
On nije u Valhalli! Umro je od starosti!
Lažljivče!
Stanite!
Ima samo jedan način da se ovo riješi. Mora me ubiti!
- Ima još jedan način. - Tko koga ubija?
- Nitko nikoga. - O, pa...
Bit će opasno. Možda se nitko neće vratiti.
A, dobro, to je puno osjećajnije, nego jednostavno
ubiti Thorfinna. Hoćemo li se odmah pakirati?
O čemu pričaš, Erik?
Što ako možemo naći Bi-Frosta Duginog Mosta?
- Naći Dugin Most? - Naći... i prijeći!
- Vidite! Ne možete naći nešto što ne postoji. - Umukni!
Samo mrtvi mogu u Asgaard.
Što je sad? Bojite se pokušati?
- Naravno da se ne bojimo, ali... - Ali što?
- Ali... - Što?
Nitko nije do sada prešao Dugin Most na putu za Asgaard.
- Mi ćemo biti prvi! - Misliš, bit ćemo mrtvi?
Ne! Bit ćemo prvi živi ljudi koji su stupili nogom u Božje Dvorane.
Ali kako?
Ne znam
ali me nije strah pokušati.
- Pa, ja se ne bojim ničega. - Ni ja.
Onda ćete poći?
I ti bi išao?
Ne možeš - previše si zauzet.
O, ta je dobra!
Možeš naplatiti Halfdanu petnaest za to.
Da, dobro je. Ali sam mu rekao deset.
Možeš mu naplatiti koliko želiš.
Jednostavno ne možeš napraviti dovoljno mačeva, bodeža i noževa
da pokriješ potražnju.
Mogao bi naplatiti Halfdanu dvadeset i da ti bez riječi plati.
O, ne mogu to! Pravilnik kovača kaže...
Da, da, naravno... pravilnik kovača...
Ako je ovo doba Ragnaroka, Keitele Kovaču, onda je to dobro za nas.
Ne mogu napraviti dovoljno mačeva! Ne mogu napraviti dovoljno sjekira!
Ali, Keitel, ako Erik ikada nađe Rog Odjekivanje...
ako ikada pređe Bi-Frost, Dugin Most...
ako ikada probudi Bogove...
Oni otjeraju Fenrira Vuka s neba...
Doba Ragnaroka se završava...
I ispadamo iz posla s mačevima!
Nije samo tvoja sudbina u tome, već i tvoga sina,
i život svih kovača.
Ne možeš dopustiti da Erik to napravi.
- Imaš obje sjekire? - Da, majko.
- I nešto čime da ih naoštriš? - Da, mama.
I ne zaboravi: Nikada ne dozvoli da ti neprijatelj dođe s leđa.
- I drži svoje mačeve blistave. - Da, majko.
Zbogom, tata.
I ne zaboravi oprati - znaš - SVE.
Ne, tata.
I ako moraš ubiti nekoga, ubij! Nemoj misliti na to.
Nikada i ne mislim...
- To je tradicija. - Znam, tata. Rekao si mi.
Bio sam Luda kralja Haralda Pravokosog...
Poludio si...
Ludio sam u svakoj bitki u kojoj sam bio za kralja Haralda...
Kao i tvoj otac...
Kao i moj otac i njegov otac prije njega.
Ali to je obveza...
Ali to je obveza biti Lud.
Moraš osloboditi crveni bijes...
Moraš dopustiti da te crveni bijes obuzme...
u toku bitke.
Čuo sam to tisuću puta!
Ne, ne... nikada nećeš postati Luda.
Ako sada to oslobodiš, neće ti ostati ništa za bitku...
Osim toga... to je i opasno.
To je kraj obiteljske tradicije.
Polaziš li? Čak i ne vjeruješ u Asgaard.
Mislim da bih mogao imati koristi usput.
Gubiš vrijeme.
U ovoj sam rupi već 16 godina i nisam
napravio nijedno preobraćenje za sve to vrijeme.
Bila je tu žena Thorbjorna Vifilssona. Nju si preobratio.
Žena Thorbjorna Vifilssona je postala budistica, ne kršćanka.
Isto je, zar ne? Ne, nije.
Pa... idemo sada...
Moraš reći nešto više od toga!
O... u... da...
Mama...
Ne budi tužna...
Možda nam prijete neizrecive opasnosti i možda se neki od vas
neće nikada više vidjeti s onima koje vole...
Ali ne tugujte!
Iako nam Horde Muspelovih suza razderu ud po ud ili
nas plameni divovi zapale do daske...
I ako nas proguta Zmaj sjevernog mora
ili padnemo s Ruba svijeta. Ne plačite.
Ne! Ne plačite...
Sve je to izmišljotina, nema Ruba svijeta,
- nema zmaja Sjevernog mora. - To ti kažeš.
- Što je s njima? - Reci nešto veselo.
- Sine moj! Ne želim da ideš! - Ni ja ne želim...
O, Bogovi! Molim vas sve! Samo polako!
Nije sigurno da ćemo svi umrijeti...
i u svakom slučaju, nećemo umrijeti strašnom smrću...
Bolje bi bilo da idemo.
Točno. Zbogom posljednji put i neka Bogovi čuvaju...
Ne, nemoj reći ništa više!
Čekaj, Erik!
Ne možeš ići bez mene.
Tko će ti oštriti mačeve i čuvati štitove?
Ne i on!
Što je sada?
Ako Keitel Kovač ide s tobom...
Nećemo imati nikoga da nam radi ono što radi on.
Ili da nam oštri noževe i radi zdjele.
Pa, imate Keitelovog pomoćnika, Lokija, da sve to radi.
Lokija?
U čemu je problem? Postao je jako dobar u kovačkom poslu.
Da... ali... on je tako mali i...
O, da... imamo Lokija. To je istina...
- Hej, vas dvojica! Što se događa? - Sjedio sam tu.
Leif sjedi ovdje. Treba mi malo sreće.
- Vidi, zauzeo sam ga prošli tjedan. - Nije bitno gdje sjedite!
Je, kako da ne! Možemo biti na morima mjesecima.
Dakle, kakva je razlika u tome gdje tko sjedi?
Ne želim sjediti stalno do Snorrija cijelo vrijeme.
- Baš ti hvala. - Svete, sjedni tamo.
Leife, bolje sjedni ovdje. Haralde, sjedni ovdje.
- Dovest ću misionara. - Što radiš tu?
- Možda će ti trebati prava Luda. - Ja sam taj, tata!
Nemamo rezervno mjesto.
Može uzeti moje. Ionako ne želim ići.
- Pa, moraš! - Može uzeti Bjornovo mjesto.
- Bjorn ne ide. - Što je s Bjornom?
Ništa... Halfdan Crni mu je sinoć odsjekao ruku.
Sretnik.
Pa, sjedni tu.
Ne možeš staviti Svenovog oca do Svena.
Svađat će se cijelo vrijeme.
Točno. Bolje sjedni do Thorfinna.
A ti sjedni ovdje. A ti sjedni ovdje.
Sada imaš sve grmalje s jedne strane.
U redu.
Thangbrande, sjedi gdje je Ornulf. Ornulfe, sjedni tu gdje je Ulf.
Ulfe, sjedni gdje je bio Thangbrand.
Ragnare, sjedni iza Thorfinna. Thorfinne, ostani gdje jesi.
- Htio sam sjediti do Leifa. - Umukni.
Svene, zamjeni se sa Snorrijem.
Keitele, sjedni ovdje. Haralde, tamo. Leife ondje, Bjarni tamo.
Sada imaš sve s bradom na jednoj strani,
a sve s brkovima na drugoj.
- To nije važno. - Erik, čekaj!
Evo, sine.
Tvoj otac se uvijek osiguravao gdje da spusti glavu preko noći.
Ne mogu to ponijeti na putovanje!
To je od tvog oca! Taj jastuk je ponio sa sobom.
Rekao je da mu je jednom spasio život.
Molim te!
Hvala, mama.
Veslaj!
Što je tvoj posao?
Hoću razgovarati s Halfdanom Crnim.
- Jako je zauzet. - Imam novca. Vidi!
Pođi ovamo, Hecate.
Vidi, nisam nerazuman čovjek, Thorde Anderssone
ali dajem ti drugu priliku.
- Ali ja sam siromašan čovjek, gospodine. - Da, ali nisam samo ja u pitanju.
puno ljudi ovisi o tvom novcu.
Zaista ti ne mogu dati treću šansu. Žao mi je.
- E, možeš li ga pridržati, molim te? - O, ne!
Uzmi sve moje ovce.
O, to je dobra ideja. Uzmite sve njegove ovce.
Da samo mogu misliti unaprijed. Zaista bi volio da mogu.
A, kovačev pomoćnik iz Ravensfjorda.
- Utopite ga, molim vas. - Ne, ne.
- Moj gospodar, Halfdan Crni. - Donio si mi još mačeva?
Donosim više od mačeva. Donosim upozorenje od mog gospodara.
Upozorenje?
- Hm, oderite ih žive, hoćete li? - Ne, to je greška.
Erik i ljudi iz Ravensfjorda su otplovili
- da pređu Zapadni ocean. - Sretnici!
Mogao bih preko praznika, kažem.
Svi ti financijski poslovi, znaš... Stres te stigne.
Hm... oderite ih žive, utopite ga i odsjecite mu glavu.
Ne, ja nisam Hildir Eysteinsson! Ja sam Hjalti Skeggjason!
Imaš pogrešnog čovjeka.
Žele otjerati Fenrira Vuka s neba.
Probuditi Bogove i okončati doba Ragnaroka.
Okončati Ragnarok? Za koga oni sebe smatraju?
- Eh, samo mu odsjecite ruke. - O, hvala ti, gospodaru.
Hvala ti milijun puta.
Možete ih obje odsjeći ako želite. Hvala vam puno.
Zašto mi govoriš sve ovo?
Zato što, gospodaru, moj život ovisi o Ragnaroku.
Kao i tvoj.
I naravno, ako se išta dogodi tvom gospodaru,
ti ćeš postati kovač Ravensfjorda.
Dobro pogledaj.
To je posljednje što ćemo vidjeti od stare Norveške.
Zbogom dome... zbogom voljeni...
- Zbogom ručku... - O! Umukni.
- Znaš, sine, naš Gospod kaže... - Tvoj Gospod.
Točno... moj Gospod kaže:
"Molitvu Nade će imati bolni".
Nadam se da će zmaj Sjevernog mora ščepati tebe i tvog Gospoda.
Tmina i oholost...
Jesi li dobro?
Ne, nisam.
Ne trebaš brinuti što patiš od morske bolesti, znaš.
Kako možeš biti zabrinut kada patiš od morske bolesti?
Mislim, većina velikih moreplovaca su povraćali.
Znam. Znam.
Olaf Tryggvason je povraćao na svakom putovanju.
Cijelim putem. Non stop. Povrać... povrać... povrać.
Vidi! Ne osjećam se loše zbog toga. Naprosto mi je muka.
- Obično je povraćao u snu. - Kopile.
Thorfinne...
- To je Halfdan Crni! - Znam.
- Ne. Ne. Ne. Slomi to. Slomite vesla! Mrdajte se!
Upravo smo počeli spremati večeru.
Mislite da nas hoće spriječiti da probudimo Bogove?
A što ti misliš?
Kako bi znao... osim ako...
Dakle, hoćeš li bježati od njega, Erik?
Veslaj, Thorfinne Lubanjo-Cjepaču.
I ti, Keitele Kovaču.
Veslaj!
Ne možemo izdržati!
Veslaj, veslaj, veslaj.
I gore!
Vrata Svijeta...
Što?
Prošli smo kroz Vrata Svijeta.
Sada smo u nepoznatoj...
Vidi!
Nisam mislio da ću ikada više vidjeti sunce.
Gdje?
Znači, tako izgleda sunce!
Treba li sunce raditi to?
Oprostite. U što gledate?
Pazite!
To nije sunce!
Što je to?
To je zmaj Sjevernog mora!
A! Zato ga ne mogu vidjeti.
Neki zmaj! Ooo!
Pazite!
Veslaj! Veslaj!
Zbog čega sva ta panika?
Zmaj...
Djeca se boje mraka.
- Sporije. Nitko ne može veslati tom brzinom. - O, oprostite.
Čovjek u moru!
Sporije! Unutra... van...
Napadnuti smo!
Ne, ne Svene...
Moramo ubiti!
Nije dobro biti lud protiv zmaja!
Brže!
Opredjeli se.
Držite ritam!
Stanite!
Veslaj! Veslaj!
- Što to radiš? - To mi je spasilo oca!
Veslajte! Nastavite veslati!
Njegov otac je bio isti.
Mogao je uzeti četrdeset puta tokom bitke.
Samo umukni!
Je li mu tko rekao da nam zmaj jede brod?
Smrt zmajevima!
Crvena izmaglica!
Barmy!
Udahnite duboko!
U ovakvim trenucima je knjiga stvarno korisna.
- Uzet ću to. - Umukni i veslaj idiote!
Udahni, ti isprani mozgu!
Držite se!
U! Što to jede?
Natrag!
Pazite!
- Tko je to bio? - Leif Sretni.
Ne mogu izdržati!
- Pusti me, Svene. - Ako ti odeš... idem i ja...
Držite se!
Prvo smo letjeli, a sada tonemo!
Koga mi zavaravamo? Beznadno je!
Da otpjevamo nešto!
Da li netko zna dobru pjesmu za tonjenje?
Slušajte! Možda nećemo doći do Hy-Brasila!
Možda nećemo naći Rog Odjekivanje,
ali smo bar pokušali i bar smo umrli kao muškarci.
Kao ribe.
Erik je u pravu! Svi ćemo se naći u Valhalli.
Ne želim umrijeti!
Ima li ikoga tko bi želio biti kršten prije nego što potonemo?
Ne može vam biti lošije.
Što trebamo raditi?
Ništa. Samo vas potopim u vodu...
Gubi se!
Ne daj da se utopim, Thorfinne!
O, Odine! Ne mene, previše sam mlad. Molim te, ne mene.
Možda bih se radije utopio.
Dok se ne sretnemo u Valhalli.
- Koliko je dubok ocean? - Jako dubok... obično.
Čekajte! Neka nitko ne ubija nikoga!
Što je sad?
- Ponovno zmaj! - Ne, ne nije.
- Sunce! To je! - Nebo je plavo.
Sunce!
Gledajte!
- Nema odjeću na sebi! - Odvratno je.
Uzmite joj oružje.
Nema nijedno.
Mora imati nož ili nešto...
Kakvo je ovo mjesto?
Možda imaju oružje o kojem nismo ni sanjali...
- Da je isječemo na komade? - Ne.
Pa, što onda da radimo?
- Kako bi bilo da se sprijateljimo? - "Sprijateljimo"?
Što ima loše u tome?
Ne ide se kroz sve ove teškoće i putovanje oceanom
- da bi se "sprijateljilo". - Možemo se "sprijateljiti" kod kuće...
Dobrodošli!
- Što si rekla? - Kažem, dobrodošli.
Pa, naravno. Mi uvijek želimo dobrodošlicu prijateljima.
Kako znaš da smo "prijatelji"?
Pa, svi su prijatelji ovdje, u Hy-Brasilu.
Hy-Brasilu? Ovo je Hy-Brasil?
Pa, naravno.
Molim te! Molim te! Što je ovo?
- Što je što? - Te stvari u tvojoj ruci.
Ovo? Što je ovo?
To su mačevi.
O, ne! Ne! Spusti ih! Molim te, spusti ih!
U čemu je problem?
Molim te! Ne znaš što radiš!
- Neka ih spuste. - Zašto?
- Da, zašto? - Zašto?
Da.
Ali sigurno znaš?
- Ne. - Znam što?
Pa, predivan blagoslov pod kojim živimo ovdje u Hy-Brasilu!
Ne... ne znamo.
Bogovi su objavili da ako ijedan mač prolije ljudsku krv
unutar ovih obala, cijeli Hy-Brasil će potonuti
ispod valova.
To je užasno!
Misliš, ako bude ubijena bar jedna osoba?
- Ovo cijelo mjesto bi potonulo? - Da!
- Misliš, ne možete ubiti nikoga? - Točno! Zar to nije divno?
- Ali kako se svetite? - Kako kažnjavate ljude?
Kako se branite?
Ne moramo. Svi smo strašno ljubazni jedni prema drugima.
- Cijelo vrijeme? - Pa, naravno!
Moramo biti.
Biti dobar sa svima je ustvari glavna stvar.
Užasno smo ljubazni među sobom.
Prijateljski smo raspoloženi, ponosni i slobodni.
Nikada ne kažemo ništa bezobrazno, jer se ne usuđujemo.
Da li bi voljeli da vam pjevamo?
Pjevate?
Pa, to je jako ljubazno od vas, ali mi žurimo i...
O čemu je riječ? Zar ne želite čuti kako pjevamo?
Da, naravno, samo...
Mislite da naše pjevanje nije dovoljno dobro za vas?
- Pa, siguran sam da je divno. - Ali ne želite ga čuti.
Ne, ne, ne. Voljeli bi čuti, zar ne?
Da.
Pa, onda nas morate lijepo zamoliti.
Hm, dobro, bili bismo vam užasno zahvalni ako biste nam pjevali.
- Samo tako kažete. - Pa, naravno!
Naravno da ne. Mi bi vas baš voljeli čuti...
- Zaista? - Zaista.
A ne kažete to samo zat što mi želimo tako?
Ne.
Skupite glazbenike! Pjevat ćemo onu koja ide...
"Tum-tum-tum-tum-ti-tum-tum"
Ali nam to nije najbolja.
Zar ne bismo mogli onu koja ide: "Tum-ti-tum-ti-tum-ti-tum"?
Ne kada imamo goste.
A! Glazbenici!
O, Bože. Mislim da vam se ovo neće svidjeti.
Naprosto nije dobro, mi nismo glazbena nacija...
Ne, ne, nije, bilo je jako... lijepo.
Zaista.
Sada, molim vas da budete apsolutno, totalno, iskreno, pošteni sa mnom.
Da li vam se to zaista iskreno svidjelo?
Ne.
Nije im se svidjelo. O, moj Bože. Želim umrijeti!
Vaše Veličanstvo, dolazimo iz svijeta gdje nema glazbe.
Gdje Fenrir Vuk pokriva sunce.
Svijeta gdje ljudi umiru od mača ili sjekire.
Pa, kako mislite da se osjećam?
Moramo naći Rog Odjekivanje!
Je li ovdje, u Hy-Brasilu?
- Reći ću vam nešto... - Da?
Pjevat ćemo onu koja ide "Tum-tum-tum-tum-ti-tum-tum".
Možda će vam se ta više svidjeti.
Jeste li se ikada osjećali ovako?
Mislite ići u krevet s njima?
Ne, naravno da ne, ludice.
Ne, mislim da li ste se osjećali ovako?
Mislite da morate ići u krevet s nekim drugim?
Ne, mislim, da li ste išta osjetili po prvi put u svom životu
kada ste sreli nekoga kome možete vjerovati punim srcem?
Netko čiji su ciljevi odjednom postali vaši.
Čiji snovi postaju vaši snovi.
Jeste li ikada spavali s nekim drugim?
Zašto nastavljate o tome?
Osjećali ste se ovako ranije.
Bilo je, bilo je drugačije.
Kakva je bila?
Pa, nisam je znao baš dobro...
Ali ste je svejedno voljeli?
- Nikada nismo spavali zajedno. - Zbog čega nastavljate o tome?
Bili ste s nekim drugim u krevetu, zar ne?
- Nikada nikoga nisam volio! - Nikada nisam spavao s nekim drugim!
Od?
- Otvori! To je moj otac.
Znam da si tu.
Čuješ li?
O, ne! Halfdan!
Ušetat ću ravno unutra i iznenaditi te.
Prebaciti ovo preko tebe.
Točno!
- Pa, gdje je on? - Tko, oče?
Tko? Koga god da imaš ovdje, naravno!
Pa, nema nikoga, oče.
Njušim nekog stranaca. Tako je, zar ne?
- On je peti ovog tjedna. - Peti?
U redu, gdje je?
Nema nikoga, oče. Uvjeri se sam.
Ne bi mogao biti patuljak, oče!
A! Znači, priznaješ da bi nekoga moglo biti ovdje.
Gubiš strpljenje!
Naravno da ne, draga. Ja nikada ne gubim strpljenje.
O, Bože, još posetitelja!
Aha, upravo!
Hajdemo! Izađi odatle! Izađi kao muškarac.
Znam da si tu.
Sve je to u tvojoj mašti, oče.
Nekada mislim da imaš nešto od majčine magije.
Osljepila bi me tako lako kao što su noć i dan.
O, to je tvoja mašta.
Ali uhvatit ću te. Kao što sam uhvatio nju.
Nevidljivi ogrtač. To je bio dar moje majke.
Peti ovog tjedna! Mogu li dobiti svoju košulju natrag, molim?
O, za ime Boga!
A ja sam mislio da kažeš da sam nešto posebno.
O, Erik, to ti upravo pokušavam reći, jesi.
Peti ovog tjedna, koliko prošlog tjedna?
- O! Loš si kao i moj otac. - A tjedan prije toga?
Samo ti hoću pomoći da dođeš u Asgaard.
- Ne smijem mu dati da se iskrca! - Kome? - Halfdanu Crnom.
Osjećam se čudno.
- Što, kao da si klimav i uzbuđen? - Tako nekako.
O, to je strah.
Thorfinn ima drugačije tumačenje straha.
Kao neka vrsta tonjenja koje osjećaš u trbuhu?
Tako je!
- Ali ti se i ne bojiš smrti, Thorfinne! - Znam, znam.
To je magija.
Kakva magija?
Čuo sam priče o magiji koja unosi strah u srce
tako da se ne možeš boriti.
Da... osjećam to. Uvijek se ovako osjećam!
U redu. Ako oni koriste magiju, i mi ćemo našu!
Zašto se nisi popeo stepenicama?
Samo mi daj ruku.
Mislim, mogao si poginuti.
- Gdje je nevidljivi ogrtač? - Zašto?
Ne mogu ga vidjeti! Zar već imaš drugog čovjeka ovdje?
U tom je sanduku.
Nema drugog čovjeka. O, ne, ne.
- Vratit ću ga. -Ne Erik, ne razumiješ. -Ne, ti ne razumiješ.
Halfdan Crni je došao ubijati i uništavati.
Mi smo ga doveli ovamo. Moramo ga zaustaviti.
- Ne Erik, ne shvaćaš... - Zbogom, Od.
- Hvala! -Ne, čekaj, Erik. Nevidljivi ogrtač
radi samo za mog oca!
A osjećaj blage bolesti?
Tako je! I stalno ti se ide na zahod.
Dakle, Halfdan Crni koristi magiju, je li tako?
Pa, ja imam magiju koja će mu parirati!
- Što je to? - Magična odjeća.
Na vesla!
Veslaj! Veslaj!
Erik! Kakvu si magiju donio?
Vidjet ćeš!
Otvori širom.
U redu!
Evo ga. Evo magije kraljeve kćeri!
- Kako je to onda učinio? - Učinio što?
- Nestao. - Nije.
- Gdje je onda? - Tamo je!
O, Bože! Učinio sam to.
O! Užasno, užasno, zar ne izgledamo zlo?
Ne možete me vidjeti! Ali ja vidim vas!
Što je sad? Zar niste vidjeli nikoga kako se bori ranije?
- Obično se previše boje nas. - Ubijte ga!
To je prava Luda.
Pa, ja... samo pokušavam, tata.
Strah je nestao!
Ubij!
Sad me vidite... sad me ne vidite.
Što?
- Pa, hajde! - Ja... ja...
Objesite Pravilnik Kovača!
Ja sam zrak! Ja sam vjetar!
Borite se, prokletnici, borite se!
- Naprijed, naprijed, ludi! - O, daj nam priliku, tata!
- Što je s tobom, zašto ti ne poludiš? - Moram pripaziti na njega.
Ovo je život, ha?
Erik! Ubij!
Thorfinne! Pazi!
Sada veslajte. Veslajte, debili!
Thorfinne! Ne smiješ umrijeti!
Ničega se ne bojim.
Vidjet ćeš mog djeda u Valhalli.
Ne... on... nije... tamo.
Reci mu da dolazim.
Ne! Čekaj, Erik. Erik, čekaj.
Loki. Otkud ti ovdje?
Halfdan te htio zaustaviti da ne probudiš Bogove, pa sam se maskirao
da im sabotiram planove.
- Da spasim tebe, Erik. - Ali...
To, to je bila ideja mog gospodara Keitela.
Zar ne, Keitele?
Pa, ja...
Ali... kako to da me vidite?
- Svi me vidite? - Kako to misliš?
- Zašto te ne bi vidjeli? - Nosim nevidljivi ogrtač.
O, tu si.
Znači, mogli ste me vidjeti cijelo vrijeme?
- Zar te ne bi trebali vidjeti? - O, osjećam se malo...
- Erik, zahvalni smo tebi i tvojim ljudima. - Da, jesmo.
I ima samo jedan način da ti se odužimo. Glazbenici!
Voljeli bi vas čuti kako pjevate ponovno, ali bi stvarno
više voljeli kada biste nam mogli posuditi...
ne da nam ga date, samo da ga posudite... hm...
pa da budem krajnje otvoren - Rog Odjekivanje.
Tvoj je.
To je sve? - Zar ima još neki problem?
Ne, ali nisam očekivao da bude toliki.
Znaš kako se svira u rog, zar ne?
- Da, gospodine, da.
Onda pretpostavljam da polazite sutra ujutro, ha?
Keitele! Keitele Kovaču!
Jesi li zaboravio zašto si pošao na ovaj put?
Želiš li da Erik probudi Bogove?
Kako ga sada možemo zaustaviti?
Uzmi ovo. I baci ga s litice.
Nikada neće moći napraviti da Rog zvuči kako treba, bez toga.
Zašto ja? Zašto to ti ne učiniš?
Požuri!
Sigurno nisi zaboravio Zakletvu Kovača?
To sam samo ja.
Upravo sam htio potopiti zmaja.
Nespretni idiot.
Pravilnik Kovača.
- Keitele! - Što je?
- Što to radiš, Keitele Kovaču? - Gubi se, Snorri.
- Što to imamo ovdje? - Gubi se!
Snorri, gubi se...
O, Bogovi! Što smo to učinili?
Sada, sigurno neki od vas misle da je došao dan
da svi potonemo, itd., itd.
Ali maknimo se od mašte i pogledajmo činjenice.
Mi, hm, izgleda da idemo prilično brzo, Vaše Veličanstvo.
Ne bih vam oponirao, naravno.
O, ne, ne, naravno da ne, grašanine. Ali držimo se činjenica.
Opasnost od potpunog uništenja je održala ovdje mir
u Hy-Brasilu tisuću godina.
Znači, što god se dogodilo, možete biti sigurni,
Hy-Brasil ne tone.
Mogu li samo reći kao podršku onome što je Kralj upravo rekao?
O, mi bi bili oduševljeni, zar ne?
Da, zaista bismo voljeli čuti što jedan od nas ima za reći.
Spašavajte se! Hy-Brasil tone.
Ali vi ne znate naše mjere opreza.
- Može se dogoditi. - Ali je, pogledajte!
Već sam odredio Kancelara kao predsjedavajućeg
komiteta za istraživanje što se točno događa, u međuvremenu
- Predlažem da otpjevamo pjesmu! - Dobra ideja!
Ne znam plivati!
Pusti!
Oprostite!
Udario si ga!
Pa, zar to nije ono što trebaš raditi. Je li tako?
Pogledajte!
- Znaš, čini mi se da smo sve bolji. - Kako znaš?
Oče!
- U redu je, to se ne događa! -Oče, događa se! -Penji se!
Ne, hvala!
- Što misliš, tko si? - Paničar!
- Dođi ovamo! - Ostavi nas na miru!
Da. Ostavi ih na miru.
Tone! Hy-Brasil tone!
Pa, draga moja, mislim da je samo pitanje
u što želiš vjerovati, a ja imam više iskustva
u tim stvarima nego što misliš.
U vremenima kao što su ova, dijete moje, kada ova knjiga može...
Moramo odsvirati prvi ton. On će nas odvesti u Asgaard.
Preko Ruba Svijeta.
Idemo tamo gdje su do sada išli samo mrtvi.
Evo, pustite mene.
Thorova krv! Ne koristiš ispravnu tehniku.
Ne! Ne, radim kako treba.
- Vidi, uvijek si mi govorio... govorio... - Dosta!
Zašto me ne pustite da učinim nešto sam? Samo jedanput?
Ne bojte se!
Nikada nećemo otići tamo gdje treba ako se budete tukli.
Hm, ne puši, ne znaš što se sve može dogoditi.
Nije se koristilo tisuću godina.
Moraš ga povratiti u život... poljupcem.
- Što to radiš? - Ona nas hoće ubiti!
Hoće nas odvesti preko Ruba Svijeta!
Nema Ruba Svijeta. Nema zmaja... Je li tako?
Hoćeš stići u Asgaard, zar ne?
- Kako da znamo da je to put? - Puhnut ćemo u rog.
Puhnula je u rog.
Zar ne vidiš, Erik! Ona želi osvetu!
- O čemu pričaš? - Umukni!
Zna da je to naša krivica!
Trebao sam te se riješiti odavno!
Kao što si se ti riješio Snorrija?
Ne! Ne! Mi smo pod činima Roga!
- Mržnja će nas uništiti. - Tako je!
Mržnja će vas uništiti.
On je ubio Snorrija! Zbog njega Hy-Brasil tone!
- Ona zna! - Nisam znala!
Sada nas želi odvesti preko Ruba Svijeta!
A kako inače misliš da stignemo u Asgaard?
Ne! Ne gledajte preko Ruba! Nemojte!
- Hoću vidjeti! - Ne. Ne gledaj.
Da li vjeruješ da te volim? Ne moraš me voljeti.
- Samo, da li vjeruješ da te volim? - Da, vjerujem.
Onda pusti!
- Još uvijek vidim zvijezde. - Svi vidimo zvijezde.
Ne! Udaren sam u glavu.
Probudi se!
Bi-Frost... Dugin Most.
Probudi se! Probudi se!
Jesmo li, jesmo li mrtvi?
Asgaard!
- Gdje? - Tamo gore, debeloglavi.
Pogledaj ga! Stvaran je.
Halucinacije su stvarne.
Puhni drugi ton.
Drugi ton. Ton koji budi Bogove.
Oprezno.
Erik! Učinio si ono zbog čega si došao!
Ne sasvim. Došao sam naći svog djeda.
Došao sam naći nekoga.
Žao mi je. Stvarno jesam.
Valhalla!
Tamo, vidite?
Čvrsta je! Prava je.
Da li nam sada vjeruješ?
Nema tamo ničega.
Ha, ha! Šališ se sa mnom, zar ne?
To je Valhalla. Tamo gdje idu ratnici ubijeni u borbi.
Ne postoji za njega.
On nema ni grama vjere.
Slušajte!
O, Bože! To je Gospodin Divni!
Došao sam vas odvesti natrag u zemlju živih.
- Kakva glupava ideja. - Zašto?
Pa, kakav je smisao biti mrtav u zemlji živih?
Pitat ću Bogove da vam vrate živote!
S kim to priča?
Jesi li ikada pokušao pitati Bogove nešto?
- Odine! - Zauzet sam.
Zauzet je.
Je li to Odin?
Moraš pričekati dok ne završi igru.
Došli smo iz svijeta Midgarda.
Očisti.
Ne, čekaj, Thore.
- Moraš nam pomoći. - Ne moramo nikome pomagati.
Fenrir Vuk pokriva sunce, ljudi se bore i ubijaju jedni druge.
- To je smiješno. - Što nas briga?
- Pa vi ste Bogovi. - Pa?
Onda privedite kraju doba Ragnaroka
i zaustavite ove glupe bitke i krvopolića.
Erik Viking, stvari koje tražiš nisu u našoj moći.
Mi ne možemo natjerati ljude da vole jedni druge. Ili da mrze.
Ali vi ste Bogovi!
Vidi... Erik...
Tata?
Kako znaš?
Nikada ga neću zaboraviti!
- Kopile! - Tata!
- Izluđuje me! - Polako, tata!
Nikada nećeš biti lud ako izgubiš strpljenje.
- Mrzim te! - Tata!
Pobijedio si, Svene.
S kojim pravom želiš da ljudi prekinu s bitkama, Erik Viking?
Postoji slava u borbi. Bogatstva se stječu i osvajaju.
To je tvoje djelo, Loki!
Tvoje, Keitele Kovaču.
Zar ne znaš, Erik, zato je pošao s tobom?
Ragnarok je dobar za njegov posao.
To više nije moj posao!
Fenrir Vuk je nestao, Erik. Ali, da li će se ljudi prestati boriti međusobno?
To nije u našoj moći.
Imam još jedan zahtjev prije nego što se vratimo.
Vratimo? Stupio si nogom u Dvorove Asgaarda, Erik.
- Ne možeš se vratiti. - Ali to je sve u tvojoj mašti.
Što god bilo.
Samo ti to možeš učiniti. Molim te.
O, u redu.
Misliš, ovdje moramo ostati zauvijek?
Ostati? Ovo je Valhalla. Rezervirana za one koji umru u boju.
Da, mi smo sretnici!
Da, bolje to nego umiranje od starosti.
Za vas je samo Rupa Pakla!
Sine! Moj sine!
- Gubi se! - Tata! Djede!
Svene!
Pokušao sam te spasiti.
- Zašto bi te bilo briga? - Ne znam! Naprosto sam želio!
- Erik! - Ne. Pusti, Snorri!
Imam te!
Slušajte! Slušajte! Treći ton!
Želim ići kući.
Ne mogu vjerovati! Dovelo nas je kući!
- Ali, tko je puhnuo? - Koga briga, kod kuće smo!
- Mama! Tata! - Kod kuće smo!
Bacite oružje ili ćemo ubiti djecu.
Vratite ih!
Pa, sada ćemo svejedno ubiti djecu.
Pazite glave!
Haralde!
Mama! Bok, mama!
Pogledajte! Pogledajte!
Subtitles by: M O Z E N
Jesi li dobro?
Nema Ruba Svijeta, nema... oh!
- Glupa zamisao. - Oprosti.